FRITIDSHUSET-78
Titta hit! In i kameran.
Låt bli!
-Håll i, Alex! -Hjälp, pappa!
Långsamt och försiktigt-
-placeras kolossen på uppskjutningsrampen.
Här ska resultatet av ett enormt gemensamhetsprojekt testas.
Här har principen "när alla bidrar med kvalitet"...
-Där är han! -...tillämpats med gott resultat.
Jag är redo att delta i en färd med SOJUS 31-
-som medlem i en internationell besättning.
Den 26 augusti 1978 höll vi världsklass.
Då blev den östtyske medborgaren Sigmund Jähn första tysk i rymden.
Samtidigt började det gå utför med vår familj.
-Det är er mans tredje utrikesresa. -Han ersätter professor Klinger.
-Har er man kontakter i Väst? -Nej.
Hur skulle ni beskriva ert äktenskap, fru Kerner?
Har er man talat om att fly från landet?
Har han diskuterat saken med er?
Sigmund Jähn, tillåt mig att på det kommunistiska partiets vägnar...
Försvinn! Lämna mig ifred!
Samtidigt som Sigmund Jähn företrädde DDR i kosmos-
-knullade min far sin nya "statsfiende" till flickvän.
Han kom aldrig tillbaka.
Mamma blev så deprimerad att hon slutade prata.
Hon pratade varken med oss eller med andra.
Snälla mamma, kom tillbaka. Det är tråkigt hos fru Schäfer.
Mamma...jag tycker om dig.
John Blund har anpassat sig väl till förhållandena i rymden.
Men det som förvånade oss mest var-
-att han blev så god vän med Masja.
Vi har haft ett rymdbröllop.
Om några minuter ska John Blund och Masja återvända till jorden.
Jag hoppas, kära barn, att ni kan se det här hemma.
Efter åtta veckor kom mamma hem. Då var hon sig själv igen.
Mina älsklingar!
Min Alex...min lille kosmonaut.
PIONJÄRPARK, VÅREN-79
Pappa nämndes aldrig mer.
Från den stunden var mamma gift med vårt socialistiska fosterland.
Då förhållandet inte var sexuellt, hade hon mycket tid för oss barn-
-och för den socialistiska verkligheten.
Mamma arbetade för sociala framsteg.
Hon stred för de vanliga människorna-
-och mot livets små orättvisor.
"Angående grälla"-
-"kläder för blivande mammor." Punkt.
Nu till vårt reportage om prisutdelningen...
Nu kommer det!
Fabriksarbetare, kontorister, forskare, konstnärer och pensionärer-
-har anlänt till Berlin för att ta emot statens finaste utmärkelse.
Där är du!
...för enastående insatser för vårt socialistiska samhälle.
Centralkommittén hedrar traditions- enligt förtjänta medborgare.
Efter hårt arbete var det så dags:
Jag skulle bli den andre tysken i rymden-
-och resan skulle bli den längsta hittills.
Jag föreställde mig hur jag skulle utforska rymden-
-hur jag skulle se ner på jorden och stolt vinka till min mamma.
Raketen startar!
TIO ÅR SENARE-7 OKTOBER 1989
DDR fyllde 40 år och jag var ledig från jobbet som tv-reparatör.
Jag kände att min attraktionskraft stod på topp.
Världens största skytteklubb visade upp sig, men förändring låg i luften.
En flicka frågar efter dig. Ska jag köra iväg henne?
-Vad vill hon? -Ingen aning. Hon ser trevlig ut.
Har du sovit i kläderna igen?
Var är besökaren?
Besökaren heter Paula. Ni hade bestämt träff i dag.
Så, lillebror.
-Kan inte ditt ex ställa upp? -Han har jouren idag.
"...dessa produkter. En kvinna i sina bästa år"-
-"varken kan eller vill använda era underbyxor." Punkt.
"DDR är inte enbart befolkat av isprinsessor"-
-"eller utsökt slanka kamrater." Punkt.
-De har satt igång. -Det hör vi allt.
Skynda er då, det kan vara sista gången.
Var är Paula? Sover hon?
-Ni kan se er mor på tv i dag. -I Republikpalatset?
Kanske med förstoringsglas.
Jag vet inte om jag ska gå. Alla partiets högdjur är där.
Jag kommer inte att känna nån.
Fast jag ser gärna Gorbatjov på nära håll.
-De hyllar sig själva, gubbarna. -Du behöver inte titta.
Ser du inte vad som är på gång?
Vad vill du göra då? Emigrera. Då kommer inget att förändras.
Fortsätt:
"Det är oacceptabelt att kraftigare byggda arbetare och bönder"-
-"straffas så här av modekombinatet på republikens 40:e år."
"Med socialistiska hälsningar: Hanna Schäfer."
Kvällen den 7 oktober 1989 gjorde hundratals människor en vandring-
-för rätten till gränslösa promenader.
Pressfrihet! Pressfrihet!
Hosta upp!
Bättre så?
-Okej? -Tack.
Där framme är ännu fler poliser.
Ja ja...
Om du tar tunnelbanan kan du hinna.
Vad heter du?
-Sluta med det där! -Se upp!
Min mamma ligger där!
Släpp mig, ditt as! Min mamma ligger där...
Alexander Kerner?
Er mor.
Vad har hänt med mamma?
-Vad har hänt? -Mamma har fått en hjärtinfarkt.
Återupplivningsinsatserna sattes in för sent.
Er mor ligger i koma.
-När kan vi tala med henne? -Hon ligger ju i koma!
Vi vet inte ens om hon kommer att vakna.
Hör du mig, mamma? Du måste vakna.
Men mamma sov vidare.
I sin djupa sömn cirklade hon som en satellit runt vår lilla planet-
-och vår ännu mindre republik.
Den nionde kongressen har beviljat Erich Honecker avsked-
-och tackat för hans insatser.
Hon var ovetande om kamrat Honeckers avgång-
-partiets generalsekreterare och DDR:s statschef.
Berlin: I kväll föll muren.
Mamma sov under en klassisk konsert utanför rådhuset i Väst-Berlin-
-och under inledningen av en enorm återvinningskampanj.
Öppna porten! Öppna porten!
Stasi ut! Stasi ut!
Mamma sov tungt vidare.
Hon missade mitt första besök i Väst och vissa kamraters-
-försök att skydda oss "arbetare och bönder".
Hon missade mina första kulturella upptäckter i ett nytt land.
Mamma kunde inte delta i det första fria valet.
Hon sov när Ariane slutade plugga ekonomi...
Tack för att ni valde Burger King.
...och fick erfara äkta penningflöde.
Hon slapp också vara med när klassfienden Rainer flyttade in.
Sovrumsmöblerna ska ner i källaren.
Hon missade omvandlingen av vår minimala lägenhet.
Sådant som är märkt med rött ska till skräpinsamlingen.
Hon missade Rainers fascination för allt orientaliskt.
Inte ens mina hänförda blickar vid åsynen av snygga ben märkte hon.
Satan!
-Vad gör ni? -Ingenting...droppet...
I sitt mörker missade hon också Laras ankomst.
En änglalik student från Sovjet.
Ni igen...
-Jag var orolig för er. -Jag blev anhållen.
Mamma sov genom kapitalismens totala triumf...
...och mina noggrant planerade besök på sjukhuset.
Vet du vad jag har märkt? När hon är på gott humör har hon håret utsläppt.
När hon är less är det uppsatt. Under ronderna biter hon på naglarna.
Visst har hon ett härligt skratt?
Hon visste inte att "arbetets hjältar" blev arbetslösa.
Reparationsverkstan för tv-apparater stängde.
Jag var sist, och det var jag som släckte ljuset.
Sen kom uppsvinget och jag bidrog till återföreningen-
-genom att försköna landet med paraboler.
Domaschke. Denis Domaschke.
Alexander Kerner.
Stig fram. Var inte så blyg.
Sköt er nu, flickor.
Knut Vogel.
Hej, mamma. Doktor Wagner säger att jag ska prata med dig.
Jag gör så här eftersom jag inte kan vara hos dig.
Nu när klockan är fem får du äntligen vara i fred.
Syster Lara, som har tvättat dig, har också gått.
Om du kunde se henne, skulle du vakna.
Ariane hälsar. Hon tycker att idén med bandet är korkad.
Hon tar hand om Paula som håller på att få sina tänder och gråter mycket.
Mamma sov medan jag kurtiserade Lara. Efter ett otal skift-
-var det äntligen dags för ett romantiskt rendezvous.
Vilken volym!
Vår ryskalärare vägde ett ton.
Så det är din bild av ryska kvinnor.
Förändringens vind blåste genom republikens ruiner.
Sommaren kom och Berlin var ett paradis.
Vi kände att vi befann oss i jordens medelpunkt. Här hände det saker.
Och vi hängde med.
Synd att hon missar allt det här.
Det är kanske bäst så här.
Allt hon trodde på är borta.
Var finns din far?
Han var läkare. Han flydde till Väst.
Sen hörde vi inte av honom mer.
Vi hade framtiden i våra händer. Osäker och löftesrik.
God dag, vi undrar om...
-Hej. Intresserade av satellit-tv? -Inga pengar?
Fotbollsintresserad? Då har vi nåt åt er.
Vi kommer från XTV.
Är ni intresserad av en parabol?
Här har ni Vietnam 1 och 2 och en vietnamesisk sportkanal.
-Skål för fotbollsmästerskapen. -Skål för framtiden.
Kamrat.
Det här är bara ett tillfälligt jobb.
En dag...ska jag göra riktig film.
Men under samma namn. Jag ska visa dig en sak.
Det här håller jag på med nu.
Titta inte...
Vänta, titta inte.
Nu!
Såg du?
Nu!
Det berömda klippet med benet från "2001".
Tårtan är rymdskeppet.
-Såg du? -Genialiskt!
Genialiskt.
I början av juni 1990 hade gränserna till Östtyskland blivit meningslösa.
Mamma sov. Men jag hörsammade det gamla slagordet:
"Vi löser problemen genom att marschera framåt."
Mamma...
Hör du mig?
Det är ett mirakel att hon har vaknat men hon kanske inte är som förr.
-Vad menar ni? -Hon kan ha drabbats av amnesi.
Minnesförlust. Ursäkta.
Hon kan vara förvirrad. Hon kan ha minnesstörningar.
Hon kan olika sinnesstörningar. Vi vet inte-
-hur illa hjärnan är skadad. Listan med problem kan vara lång.
Jag är ledsen att behöva säga det, men är mors liv är ännu i fara.
Jag kan inte lova att hon överlever de närmaste veckorna.
Men...
-Kan vi ta med henne hem? -Absolut inte.
Hon har det bättre här. Hon klarar inte en infarkt till.
Ni måste skydda henne mot alla sorters sinnesrörelser.
-Alla sorters, herr Kerner. -Alla sinnesrörelser...
-Sådana kan vara livshotande. -Som det här?
JA TILL ÅTERFÖRENING
Är det orsaka sinnesrörelser? Mamma vet inte att muren har fallit.
Det får hon snart veta.
Din dotterdotter.
-Vad har hänt? -Du kollapsade.
För åtta månader sen.
Åtta månader?
Jag minns ingenting.
Det är normalt. Du repar dig. Du måste bara ha tålamod.
Vad hände?
Det var i oktober. Du skulle gå och handla.
Kön utanför affären var lång och det var varmt. Du rasade ihop.
-I oktober? -Det var en ovanligt varm oktober.
-Och sen? -Sen har du legat i koma.
Jag vill komma hem.
Det ska du få, jag lovar. Vi ska fira din födelsedag som vanligt.
-Det här är vansinnigt. -Vi kan inte lämna henne här.
Hon är ju sjuk! Här får hon vård. Var realistisk, för en gångs skull!
Var realistisk själv. Tänk om hon får dela rum med nån.
Eller om någon säger nåt. Då får hon veta allt. Det klarar hon inte.
Allt det här måste bort.
-Är gardinerna i källaren? -Menar du allvar?
-De är ju fästa i väggen. -Lysande!
Det får vi laga.
-Vad är det som händer? -Kan du inte gissa det?
-Vad ska han gissa? -Att ni måste flytta ut härifrån.
Jag har ju betalat lägenhetshyran den senaste tiden.
Den kostar som en telefonräkning i Väst!
I Öst får man vänta på telefon i tio år!
Mammas rum måste se ut som förr. Doktorn sa att hon skulle ligga.
Det gäller ju bara det här rummet.
Du fattade inte vad läkaren sa.
-Förut ville du avsluta behandlingen. -Det var då, nu är det annorlunda.
Vad ska du säga till henne? Att du har bytt studierna mot hamburgare?
"Smaklig måltid och tack för att ni valde Burger King."
Åttonde våningen?
-Hiss? -Trasig.
Den reella verkligheten.
Mitt liv hade förändrats totalt, och den dag när mamma skulle komma-
-närmade sig obevekligt som en rysk stridsvagn.
-Går du i min garderob? -Det är från klädinsamlingen.
Vad har du förresten på dig? Ansträng dig lite.
Se vilket skräp vi gick i.
Skriv under här.
Sjukgymnasten kommer tre gånger i veckan.
Hon åker hem på eget ansvar. Ni vet vad jag anser om det.
Var är er kollega?
Dr Wagner har flyttat till Düsseldorf.
Och när flyttar ni?
Ni talade om ansvar.
Var snäll och ligg ner en stund.
-Varför? -Var snäll och lägg er ner en stund.
Vid hjärtstillestånd, slå några korta men kraftiga slag mot bröstet.
Försiktigt, så hon inte vaknar.
Ariane och jag ska planera allt. Med sjukgymnastens hjälp.
Vi får turas om att sköta henne.
Flertalet östtyskar har redan växlat sina pengar till D-mark.
Men om två veckor är det för sent. Som Gorbatjov sa...
-Ursäkta... -"Livet straffar den senfärdige."
Skulle ni kunna dra ner volymen, lite?
-Ska du inte presentera oss? -Självklart. Det här är Lara.
Hej, Lara.
Ursäkta.
Christiane.-Alex...
Vad håller ni på med?
Här är allt sig likt.
Hur skulle det annars vara?
Om du får tråkigt, finns det band att lyssna på.
Radion fungerar tyvärr inte, men jag ska laga den.
Alex...
Det är skönt att veta att man inte är ensam.
När er far...
När han plötsligt var borta...
...trodde jag knappt att jag skulle överleva.
Jag berättade aldrig det...
...men jag funderade på att ta livet av mig.
Men du hälsade på mig varje dag.
Du berättade om skolan och om Sigmund Jähn.
Förstod du?
Jag är ledsen att jag är till så mycket besvär.
Jag klarar inte ens att gå på toa.
Bry dig inte om det. Huvudsaken är att du blir frisk.
Jag ska göra mitt bästa.
Nu måste du vila dig.
Jag ska gå och handla, men Ariane är hemma.
Alex.
Jag är så sugen på Spreewald-gurkor. Köper du några?
Inga problem.
Det var vad jag trodde.
I juni 1990 tömdes butikerna i vårt socialistiska fosterland.
Från landet bakom muren strömmade det in riktiga pengar.
Samtidigt som folk tålmodigt köade utanför bankerna-
-letade vi febrilt efter mammas bankbok.
Den efterlängtade D-marken dränkte vårt lilla land.
Kursen var två mot en och Tyskland vann med ett noll.
Otagbart! Tyskland leder med ett noll tack vare Lothar Matthäus.
-Mocca Fix? -Har vi inte.
Fillinchen knäcke? Spreewald-gurkor?
Vi har fått D-mark och du vill ha Mocca Fix och Fillinchen!
På en natt hade vår gråa affär blivit ett färgglatt konsumentparadis.
Och som kund var jag kung.
De är holländska.
God dag, herr Ganske.
Så har det gått för oss... Vi får rota bland soporna.
Herr Ganske? Har ni Spreewald-gurkor?
-Spreewald-gurkor! -Tyvärr, jag är själv arbetslös.
En tom burk duger.
Jag vill presentera Rainer i dag.
Vi väntar, så det inte blir för mycket för henne.
Du har kanske rätt.
De hade slut på Spreewald-gurkor. Tyvärr.
Det gör inget, de här är också goda.
Ni behöver inte ta hand om mig hela tiden.
Det känns inte bra. Jag menar det.
Om ni ställer in tv: n, så klarar jag mig på egen hand.
Att se på tv kan vara för ansträngande för dig.
-Varför skulle jag inte få se på tv? -Vi frågar läkaren.
Det är en sak vi måste tala med dig om.
Det ligger nämligen till så...
-Vi tänkte fråga dig... -Vi behöver en bankfullmakt från dig.
Behöver ni pengar?
Nej.
Men du kan ju inte gå till banken själv-
-och då vore det bäst om du kunde skriva på det här.
Nu genast, vore bäst.
Kan det inte vänta?
Ni döljer något för mig.
-Har ni skuldsatt er? -Lita på oss, det är viktigt.
Innan jag ger er tillgång till mina pengar, måste jag väl få veta varför?
Kör till. Vi hade tänkt att det skulle bli en överraskning, men...
Vi har fått ett brev.
Från Zwickau. Vi kan hämta Trabanten.
-Redan efter tre år? -Därför behöver vi dina sparpengar.
Ni tror väl inte att jag har mina pengar på banken?
Jag har gömt dem.
Var då?
Det har jag glömt.
-Det är fullständigt borta. -Tänk efter, mamma.
Är inte pappa ovanligt sen i dag?
Mamma...
Var inte orolig, du kommer snart att må bättre.
Snart fyller du år. Det ska vi fira som vi alltid har gjort.
Ihop med grannarna. Vi har ju alltid firat din födelsedag.
Ser kamrat Ganske på Väst-tv?
Ganske är förälskad i en kvinna från München. De träffades i Ungern.
Det har påverkat hans partilojalitet.
Är du klar?
-Sen igen. Förlåt. -Där uppe. Den har balkong.
Vissa medborgare återvände inte efter Ungernbesöket-
-så det fanns gott om tomma lägenheter i huvudstaden.
Killen som bodde här har flyttat till Väst.
-Otroligt! Den fungerar! -Otroligt! Tempobönor!
Globus gröna ärter! Osannolikt!
Mocca Fix Gold! Det är hopplöst att få tag på.
Kan jag ta de här?
Jag måste sticka.
Sov vidare.
-God morgon, mamma. -God morgon, Alex.
-Har du bråttom? -Ja, jag måste till jobbet.
-Kom ihåg tv:n. -Det får vi ta sen.
Till min födelsedag måste ni bjuda Klapprath och några av mina elever.
Inte nog med gurkorna, nu vill hon se på tv.
-Vad ska jag göra? -"Vi har ett problem, Houston."
-Jag tänkte att du hade ett förslag. -Jag tänkte på mottagningen.
-Nu då? -Nej.
Det är ju semifinal. Jag går till Pollnicks.
-Är det gurkor från Spreewald? -Nej, från Holland.
-Visa henne gamla grejer. -Vad då?
-Gamla östtyska tv-program. -Gamla nyheter? Det skulle märkas.
-Jag tvivlar. Det var jämt samma sak. -Jag har ingen video.
Vad står det?
Världsuret på Alexanderplatz hastade mot mammas födelsedag-
-och en liten boll gjorde det lättare för en delad nation-
-att växa ihop igen.
Samtidigt gjorde jag allt jag kunde-
-för att det gamla DDR skulle återuppstå i mammas rum.
-Är korsorden gjorda i de här? -Orörda som jungfrur.
Bra. Jag tar allihop.
Den där också.
Nu har min dotter förlorat arbetet. Över en natt bara. Tack och adjö.
Det här har vi slitit för i 40 år!
-Tv-baletten ska också läggas ner. -Ser du allt på tv?
För att återgå till min mamma...
Problemet är att hon inte vet att muren fallit.
Hon fyller år nästa vecka, och då vill hon att ni kommer.
Säkert att ni har förstått? Ni får inte göra bort er.
-Och pengarna? -Arbetet först.
De första gästerna var bjudna. Andra måste övertygas-
-för många av mammas tidigare kolleger hade "dragit sig tillbaka".
Det gällde även dr Klapprath, före detta rektor och "folkets lärare".
Vi var värdefulla människor allihop.
Inte sant, Alex?
Jag beundrade din mamma. Hon var en duktig pedagog-
-och en bra människa.
Och därför fick hon en sämre tjänst.
En del kamrater i kollektivet ansåg att hon var för...
...idealistisk.
Sedan din far...
Med all respekt för hennes idéalism...
I det dagliga skolarbetet kan det vara problematiskt.
Så ni gjorde er av med henne.
Ni står i skuld till henne.
-Du är speditör. -I Öst?
Det är klart. Du är inköpare på en Mitropa-restaurang.
Anteckna: du fick din skolutbildning på Jurij Gagarinskolan.
I pionjärerna var du gruppledare. Kom ihåg, gruppledare.
Jag vägrar låta min dotter ha plastblöjor! Det är att gå för långt!
-Är du med? -Ja, gruppledare.
Här är 30 episoder av "Aktuell kamera".
Tio "Svart kanal", sex med under- hållning och fyra "En dag i Väst".
Du kan tacka riksarkivet och din vän Denis.
-Vad gör du på golvet? -Ansluter antennsladden.
Fotbolls-VM är en skänk från ovan. Nu ska vi förse folk i Öst-
-med parabolantenner.
Fick du med det? Då går vi till fas tre.
-Vad var det? -Ingen aning. Störningar.
God kväll och välkomna till "Aktuell kamera".
Efter allvarliga gränsprovokationer protesterar DDR hos BRD.
DDR är en supermakt på datachip-området...
Jag känner mig så onyttig.
Kan du inte sätta upp en lapp i entrén-
-om att jag kan hjälpa människor med problem att skriva inlagor.
Jag vet inte... Du ska ju inte anstränga dig.
Alex. Är det redan dags?
-Vill du ha en klunk? -Men för helvete...
Ja, visst är det åt helvete!
Jävlar!
Jag mår illa.
Medan många firade en väntad fotbollsseger-
-ekade det förflutna i min mammas sovrum.
Det där var jättefint. Tack ska ni ha, barn.
Den där har visst jag lärt er?
Kära Christiane...
Vi har samlats här för att det är din födelsedag-
-och i partiets namn vill jag-
-önska dig allt gott och...
Korgen...
...är till dig.
Så rart av er. Tack.
Klapprath... Rosenthaler Kadarka.
Mocca Fix Gold, Globus gröna ärtor.
Dina kolleger och kamraterna-
-på Werner Seelenbinderskolan-
-vill framföra sitt tack för alla de år-
-som du Christiane-
-för dem var-
-en bra kollega och en omtyckt kamrat...
Jag önskar dig allt gott på födelsedagen. Ändra inte på dig.
Kära kamrat Kerner...
Jag önskar dig allt gott-
-en god hälsa-
-och att allt en gång ska bli som det var förr.
Lara. Kom hit.
Det här är Lara. Hon är sjuksköterskestudent från Sovjet.
Hennes pappa är lärare för dövstumma.
Ha inte för bråttom med att gifta er.
Även om det gör det lättare att få lägenhet...
Min Alex kan vara ganska envis.
Och Rainer...
Han är Arianes nya pojkvän.
-Han arbetar som... -Speditör.
Just det, speditör. Förr arbetade jag för...
Lycka till, pionjär. Jag var själv med i de fria tyska pionjärerna...
Tack, Rainer.
Jag var grupp...national...
-Gruppledare. -Tack, ska du ha.
-Alltid redo! -Tack, Rainer.
Ja, mamma... Ett år har gått och vad har förändrats? Inte mycket.
Paula har fått tänder och en ny pappa. Och jag...
Vi kan inte gå till Kafé Moskva, men vi får i alla fall vara tillsammans.
Det är huvudsaken.
Du har alltid ställt upp för oss.
Jag kan inte tänka mig en bättre familj än vår.
Därför vill jag tacka dig. Du är världens bästa mamma.
-Alex... -Och vi tycker alla om dig.
-Vad är det? -Vad är det där?
Det är...
Undrar vad kamraterna har tänkt.
Det är nåt från Väst.
En hägring.
-Det finns säkert en förklaring. -Bli inte upprörd.
Allting har sin förklaring.
Kan ni sjunga nåt mer? -Ett ögonblick.
Kan ni "Framsteg, framsteg"?
Vad är det?
Jag tycker synd om din mamma. Det du gör är inte schyst.
Varför sa du att min far är lärare för dövstumma? Han var ju kock.
Det gjorde henne glad. Skulle jag säga att han är död?
I hennes tillstånd?
Du menar att när man har börjat ljuga kan man fortsätta?
Kan du backa lite?
-Lite till. -Ser ni inte att vi filmar?
-Har ni tillstånd? -Har ni inte blivit informerad?
-Av vem? -Han hette nåt på "B".
Tills jag har kontrollerat filmar ni ingenting.
Får du med logon? Är skärpan på mig?
-Vi väntar på bättre ljus. -Han kommer snart tillbaka.
Kvällsljuset är bättre.
När jag såg på molnen, gick det upp för mig att sanningen-
-inte är absolut och lätt kunde fås att stämma med mammas världsbild.
Jag behövde bara studera "Aktuell Kamera"-
-och utnyttja Denis regissörsdrömmar.
Centralkommitténs ekonomiminister, Günther Mittag besökte i dag-
-Coca-Colas centralkontor i Väst-Berlin med målet-
-att få till stånd ett samarbete-
-mellan Coca-Cola och statens dryckeskombinat i Leipzig.
Myndigheterna i Väst-Berlin försökte hindra att vi filmade.
Den kapitalistiska censuren vill dölja-
-Coca-Colas nederlag i patentstriden med fabriken i Leipzig.
Sluta störa den östtyska tv:ns arbete!
Jag ringer efter polis!
En internationell forskargrupp har visat-
-att Coca-Colas originalrecept utvecklades i DDR på 50-talet.
Så Coca-Cola är en socialistisk dryck?
Jag trodde att Coca-Cola fanns före kriget.
Väst har lurat oss i alla dessa år.
...593 offer. Det är 60 % mer än förra året.
Nu minns jag.
-Vad? -Var jag gömde pengarna.
I vardagsrumsbyrån, i vänster låda. Under det vaxade pappret.
Röda prickar betyder skräp.
Hur kunde jag glömma det?
-Här är jag. -Hej.
Nå?
-Gick hon på det? -Javisst.
-Menar du verkligen det? -Jag säger ju det.
Så långt har det gått...
Vi är förrådda!
-Såg hon inte att skärpan var dålig? -I fyrtio år har vi slitit för detta!
Med en studio skulle vi ha helt andra möjligheter.
Förrådda!
Vad håller du på med?
-Vad ska vi göra med de där? -Växla dem.
Tiden för växling gick ut för två dagar sen.
-Det här är ett specialfall. -Vi hittade pengarna i dag.
Men för kursen ett mot fyra eller ett mot fem...
Tyvärr, det är för sent. Och kontanter har vi aldrig växlat.
-Det kan inte stämma... -Tiden är ute, säger jag.
Din tid är snart ute, din idiot! Det här är 30 000 mark!
Vi hade de här pengarna i 40 år! Skulle de vara värdelösa, ditt arsle?
Var vänliga och lämna banken omedelbart.
Rör mig inte! -Det var era pengar också!
Släpp mig, era arslen!
Har du mist förståndet?
Jag kände mig som befälhavaren i en läckande ubåt.
När jag hade lagat ett hål, dök ett nytt upp.
Ariane ställde inte upp längre. Klassfienden hissade Coca-Colaflagg.
Och en frisk västvind spred ut mammas pengar.
-Vad är det som är så roligt? -Skrik en gång.
Det är nyttigt att öppna ventilerna. Skrik en gång.
Sommaren 1990 överträffade det tyska fotbollslandslaget produktionsmålet-
-och vann VM.
Och mamma mådde allt bättre.
"Tröjan i storlek 48 har bredden hos en 54:a"-
-"och längden hos en 38:a."
Jag förstår inte hur detta har kunnat inträffa. Punkt.
I huvudstaden finns inga så korta och fyrkantiga människor. Punkt.
Jättebra, Christiane!
Om det skulle bero på oss...
Om det skulle bero på oss-
-och på våra mått att planmålen inte kan uppfyllas-
-ber vi om ursäkt. Punkt.
I så fall kommer vi att anstränga oss-
-att bli kortare och fyrkantigare i framtiden. Punkt.
Med socialistiska hälsningar.
Hanna Schäfer.
God dag, fru Schäfer.
Det är trevligt att prata med din mamma. Då känns allt som förr.
Med några små ändringar kan brevet skickas till postorderfirman.
Jag har fått besök av mina gamla elever, Frank och Christian.
Hej. Nu måste fru Kerner vila.
-Hej då. -Varför gör du så, Alex?
-Försvinn! -Våra 20 mark då?
-Vilka 20 mark? -Sasha sa att vi skulle få 20 mark.
Herr Mehlert. Krånglar brödrosten? Stig på, mamma väntar på er.
Stick nu, och säg till kompisarna att vi inte vill ha fler pionjärer här.
Vad är det med dig?
Du kan inte släppa in ungar hit!
Varför? Hon tyckte ju om det.
Ni östtyskar är aldrig nöjda! Ni klagar jämt!
Du är som din mamma, med hennes fåniga brev...
Hon försöker påverka samhället med hjälp av konstruktiv kritik.
Sånt har ni i Väst aldrig brytt er om.
Har ni tänkt på en sak? Det här är en klubb för socialistiska veteraner.
-Varför inte ta inträde? -Det är en bra idé.
Håll tyst. -Han har köpt en Trabant.
-En kombi. -Paula blir knäpp om det fortsätter.
Lägg av, inte har 20 år i DDR gjort oss tokiga.
I ditt fall kan man undra.
Skit!
Jag tar fram en trasa.
Vad nu? Har du näsblod igen?
Jag vet att det här är stressigt. Jag önskar också att vi slapp...
Jag såg pappa. Nu i kväll.
-Var? -På jobbet.
Jag kände genast igen hans röst.
Vad sa han?
Tre ostburgare och två pommes frites med majonnäs.
Hur ser han ut?
Han kör Volvo och har guldbågade glasögon.
Vad sa du till honom?
"Smaklig måltid och tack för att ni valde Burger King."
Smaklig måltid och tack för att ni valde Burger King.
Nånstans i stan bodde min pappa. Framför mig såg jag-
-en fet man som åt ostburgare med pommes frites dagarna i ända.
Han levde i sin värld, och jag i min.
Han hade inget med mig att göra, och jag inget med honom.
Stilla, annars går det inte.
Är det klart snart?
Jag måste vara hemma senast om två timmar.
Du ska alltid vara nånstans om två timmar. Det är jag trött på att höra.
Strålande... Sjuk mamma, slitsamt jobb och sur flickvän...
Jag har prov om två dagar.
Det kommer att gå bra. Du ska ju bara lägga gips...
Då kan jag ju lika gärna sluta plugga!
Jag menade det positivt! Jag tror på dig.
-Sluta nu, Lara! -Du måste berätta för din mamma.
Du måste berätta för din mamma.
Inte för min skull, utan för hennes.
Lara...
SPREEWALD DELIKATESSGURKOR
Livet i vårt lilla land snurrade allt snabbare.
Vi var som atomer i en jättelik partikelaccelerator.
Men en plats var skyddad från den nya tidens hektiska tempo.
En lugn plats där jag kunde sova.
Det ska du veta, Paula, att förr var inte Alex så trött efter arbetet.
Paula håller på att lära sig att gå, Alex.
Ser du? Jag kan också gå.
Ser du, Paula?
Lilla Paula. Kom till mormor.
Nu visar vi Alex vad vi kan.
Då ska vi se hur långt mormor kommer.
-Unge man, kan jag sitta en stund? -Javisst.
-Ni är väl inte härifrån? -Nej, från Wuppertal.
Från Väst?
Mamma! Vad gör du?
Vad håller du på med? Du kan inte bara gå upp så där.
Vad är det som händer egentligen?
Centralkommittén för det tyska socialistiska enhetspartiet...
Ljudet är okej.
-Då kör vi. -Kameran går. Tre, två, ett...
Berlin...
-Vi rullar. -Berlin...
Vid socialistiska enhetspartiets centralkommittés extramöte-
-erbjöd centralkommitténs generalsekreterare Erich Honecker-
-de västtyska medborgare som sedan månader väntar i Prag och Budapest-
-politisk asyl i DDR.
Honecker välkomnar denna vändning i förhållandet mellan Öst och Väst-
-och lovade att var och en som kommer till DDR får 200 mark.
Arbetslöshet, hopplöshet-
-och den växande nynazismen-
-har gjort många västtyskar oroliga.
De vänder nu kapitalismen ryggen för att börja om på nytt-
-i arbetar-och bondestaten.
Här parkerar de nya DDR-medborgarna.
Flertalet västtyskar har tillfälligt beretts bostäder i centrala Berlin.
Centralkommittén har redan inlett aktionsplanen "Hjälp till Väst"-
-som ska hjälpa våra nya medborgare att hitta en permanent bostad.
Min plan hade nu börjat leva sitt eget liv.
Det DDR jag skapade åt mamma blev det DDR jag skulle velat ha.
Den som kan ta emot en flykting från Västtyskland-
-kan anmäla sig till myndigheterna.
Hur många har kommit?
Ingen aning. Tio tjugo tusen.
Se bara, människor vill komma hit till oss.
-Men var ska de bo allihop? -Myndigheterna hjälper dem.
Vi måste göra vår del. Vi måste hjälpa till.
Hur skulle det gå till? Här finns ingen plats.
-Stugan... -Stugan?
Vi kunde göra i ordning den. Jag längtar ändå dit.
Lysande! Det här har du ordnat bra. Nu vill hon till stugan.
Bäst du sätter igång och gör om hela stan.
Men jag ställer inte upp längre.
Ari och jag söker egen lägenhet. Om fyra veckor är vi här ifrån.
Va?
Jag är gravid.
Nu igen? Kan ni inte vara lite försiktiga.
Räcker det inte med Paula? Jag klarar inte mamma själv.
Ta hit några flyktingar från Västtyskland.
Nu är du cynisk. Du önskar förstås att hon ska dö.
Därmed var enigheten återställd i vår lilla familj.
Det är ert barn. Det där är hjärtat.
Otroligt!
Ett samtyskt barn var på väg.
Och samtyska avtal ingicks.
Moskva menade att två plus fyra är ett och skålade för tysk broderskap.
I Berlin gjorde vi vår första samtyska utflykt.
-Jag är inget barn. Nu vill jag se. -Inte tjuvtitta!
-Vart är vi på väg? -Det är en överraskning.
Bilen doftar nytt. Vilken färg har den?
Du som har väntat i tre år, kan väl vänta en halvtimma till.
Snygg! Himmelsblå.
Då kan du vända dig om.
Gode gud, trädgården.
Minns du när Alex låste in sig på toa?
Vi knackade men fick inget svar.
Jag hade klättrat ut genom fönstret och beskådade allt från ett träd.
Jag skrattade så att jag kissade i byxorna.
Vad har egentligen hänt under de åtta månader då jag sov?
Sover hon?
Ni har blivit vuxna, så mycket är klart.
Du liknar din far mer för varje dag.
-Mamma... -Jag har ljugit för er hela tiden.
-Vad är det du säger? -Er far...
Er far stannade inte i Väst på grund av en annan kvinna.
Det var en lögn.
När jag sa att han aldrig hörde av sig...
...så var det också en lögn.
Han skrev brev till mig, och till er också.
De ligger i köksskåpet allihop.
De gjorde livet surt för honom för att han inte var partimedlem.
Det var hemskt.
Han sa aldrig något till andra, men jag visste om det.
Jag visste om det, men kunde inte hjälpa honom.
En dag blev han bjuden till en konferens i Västberlin.
Vi hade bara två dagar på oss att fundera.
Er far ville stanna i Väst-
-och jag skulle komma efter med er.
Men jag klarade inte av det.
Jag...jag fick en fruktansvärd ångest.
Ni vet inte hur det är att ansöka om utresevisum med två barn.
Man kan få vänta hur länge som helst. Ibland i flera år.
Jag hade till och med kunnat mista er. Förstår ni?
Så jag åkte inte.
Det var mitt livs största misstag. Det vet jag nu.
Jag ljög för er. Förlåt mig, är ni snälla.
Älskade Robert.
Jag har så ofta tänkt på dig.
Jag skulle så gärna vilja träffa dig igen.
Den kvällen blev mamma sämre.
Som jag befarade har er mor fått en ny infarkt.
Just nu är hennes tillstånd stabilt, men jag befarar...
...att vi får räkna med det värsta. Jag är ledsen.
-Läkarna kan missta sig. -Lura inte dig själv.
Här, jag hittade dem. Han bor i Wannsee.
Det är hennes sista vilja... men jag klarar inte att åka dit.
Mamma kommer inte att dö.
Hej då.
Nu kan ni ta in någon.
Vem ska vi ta in?
Någon från Väst.
Du behöver sova.
Du kan lägga dig i systrarnas rum om du vill.
Där stod han, min barndoms hjälte.
Som ett spöke från barndomen stod han där: Sigmund Jähn.
Han skrev inte autografer, han beskrev inte universum för pionjärer-
-eller talade om viktlöshet med dem. Han körde en illaluktande Ladataxi.
-Vart ska ni? -Till Wannsee.
Jag vet vad ni tänker. Många tänker likadant. Men jag är inte han.
Så for vi genom natten, som om vi reste genom kosmos.
Vi passerade okända galaxer-
-med främmande livsformer och hamnade i Wannsee.
Kan ni vänta en stund?
Jag är strax tillbaka.
-God dag, är... -Hej. Stig på.
-Är herr Kermer här? -Buffén är där ute.
-Hej. -Hej.
-Får jag titta med er? -Om du talar om vad du heter.
Alexander.
Titta, John Blund är astronaut.
Hos mig säger vi kosmonaut.
-Varifrån kommer du? -Från ett annat land.
-Hej, små nallebjörnar. -Hej, pappa.
-Hur har ni det? -Bra.
-Gillar ni också John Blund? -Ja, faktiskt.
-Ursäkta, känner vi varann? -Ja, vi känner varann.
-Jag minns inte ditt namn. -Han heter Alexander.
Alex?
Robert! Robert!
-Vi väntar på dig. -Kom då, Robert.
Vi vet att du gärna gömmer dig på toaletten vid såna här tillfällen.
-Du ska ju hålla tal, pappa. -Kom hit nu, Robert.
Jag kommer tillbaka.
Där är han!
Du lät oss verkligen vänta, Robert.
Tack för att ni har kommit, allihop.
Ni ska ha stort tack och...
...ha nu så trevligt. Tack.
Du får ursäkta att vi har fest i dag.
Om jag hade vetat att du skulle komma så...
Konstigt, men jag alltid trott att du har en swimmingpool.
Vi har nära till sjön.
Jag kände faktiskt inte igen dig.
Jag har tydligen två nya syskon.
I tre år väntade jag att få höra från er.
Varenda dag...
Det fanns inget jag önskade mer.
Varför har du kommit?
Mamma ligger för döden.
Hon har haft en hjärtinfarkt.
Hon vill träffa dig igen.
-Hur var det där uppe? -Där uppe?
Jaså, där uppe...
Det var vackert där uppe.
Men man var så långt hemifrån.
Muren finns inte längre. Gränsen är borta.
Det är inte alls dåligt, nu är det bara ett land.
-Det stämmer ju inte! -Därför måste du spela med.
-Och vad gör jag plötsligt i DDR? -Jag vet inte. Hitta på något.
-Nej, jag klarar det inte. -Det är lätt när man kommer in i det.
Jag vill stiga upp. Hur ser jag ut?
Nu kan du gå in.
-Kom ihåg, inte ett ord. -Jag vet.
-Vad pratade ni om? -Spelar det nån roll nu?
-Hur länge har han varit där nu? -Över en timma.
Hoppas att han inte försäger sig.
Sommaren var förbi, och jag bestämde mig för att avsluta komedin.
Vi skulle fira vårt socialistiska fosterlands födelsedag en sista gång.
Men till skillnad från i verkligheten skulle avskedet bli värdigt.
Kameran rullar. På tre kör vi.
Kära medborgare i Tyska demokratiska republiken.
När man en gång har sett vår blå planet från rymden...
Eftersom mamma var så otålig firade vi DDR:s födelsedag-
-den 2 istället för den 7 oktober 1990.
Det var dagen före återföreningen.
-Nå? -Min bäste film hittills.
-Synd att bara din mamma får se den. -Tack. Utan dig...
Försvinn nu innan vi blir för gråtmilda.
Jag vill veta hur det går.
Det är årsdagen av DDR:s födelse-
-och i dag lämnar Erich Honecker alla sina uppdrag.
Våra vänner i världen kan vara säkra på att socialismen...
I sitt tal vid mottagningen i Republikpalatset-
-förklarade Honecker sitt beslut med att den senaste tidens förändringar-
-var ett värdigt slut på hans politiska bana.
Erich Honecker gratulerade den nya partisekreteraren-
-och ordföranden i nationalrådet, Sigmund Jähn.
Jähn blev 1978 Tysklands första kosmonaut.
Vårt nya statsöverhuvud talade ikväll direkt till DDR:s folk.
Kära medborgare i den Tyska demokratiska republiken.
När man en gång har haft möjligheten att se vår blå planet från rymden-
-får man nya perspektiv på saker.
Där uppe i den enorma rymden kan livet hos oss verka obetydligt.
Vad har människan åstadkommit? Vilka är våra mål?
Och vilka mål har vi uppnått?
I dag fyller vårt land år. Sett från rymden är det litet.
Ändå har tusentals människor kommit hit det senaste året.
Människor som vi tidigare såg som fiender, vill nu bo här.
Vi vet att vårt land inte är perfekt.
Men de ideal vi hyllar inspirerar människor överallt.
Ibland har vi kanske tappat våra mål ur sikte-
-men vi har lyckats hitta fokus igen. Socialismen ska inte bygga murar.
Socialism är att samverka och leva med andra.
Vi ska inte bara drömma om en bättre värld, utan också arbeta för det.
Därför har jag beslutat att vi ska öppna våra gränser.
Så snart muren öppnades tog tusentals västtyskar chansen-
-att göra ett första besök i DDR.
Många vill stanna kvar i jakten på-
-ett alternativ till den hårda kapitalismen.
Alla vill inte ha karriärism och konsumtionshets.
Armbågsmentalitet passar inte alla.
Människorna här vill ha ett annat liv.
Bilar, video-och tv-apparater är inte allt.
Med god vilja, hårt arbete och hopp-
-vill de bygga sina nya liv.
Makalöst!
Mamma överlevde DDR med tre dagar.
Jag tycker det var bra att hon inte fick veta sanningen.
Hon dog lycklig.
Hon ville att vi skulle sprida hennes aska för vinden.
Det är förbjudet både i Väst-och Östtyskland men det struntade vi i.
Hon är någonstans där uppe nu. Kanske ser hon ner på oss.
Hon kanske uppfattar oss som små prickar på jorden.
Som Sigmund Jähn gjorde en gång.
Det land min mamma lämnade var ett land hon trodde på.
Ett land vi höll vid liv till hennes sista andetag.
Ett land som i verkligheten aldrig hade sett ut så.
Ett land som för mig alltid kommer att vara förknippat med mamma.